EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Sug en hodetelefon!
Vi har en tidsinnstilt bombe
Vi har et varsellys
Vi drar ut pluggen og
Bomben tikker
En tidsinnstilt bombe tikker Den sier tikk
Bomben tikker
En tidsinnstilt bombe tikker
Den sier
Vi har en tidsinnstilt bombe
Tikk
Alarmen går
Vi kutter strømmen og
Vi kjører sideveis, motorveier
Opp og ned med heis
Kald som en alligator Nå er min kjære tom for data
Kjemping og lynnedslag Strammer til over spennene
På en atombombes tidsinnstilte bombes tikking, tikk
Vi har en tidsinnstilt bombe
Alarmen går
Vi drar ut pluggen og
Greit.
- Ok, vennen. Jeg henter deg etter skolen. - Ok.
- Glad i deg. - Ok.
Du klarer dette.
Ok, så...
Vi kan se på alt i morgen før møtet med advokatene.
- Du må ikke fortsette å... - Du må slutte å si at jeg ikke må.
Ok. Det er bare...
Jeg vet ikke hva jeg skulle gjort uten deg.
Så takk.
Vel, det må vi finne ut.
- Får jeg æren? - Greit. Gjør det.
På denne tiden i morgen.
- Hvor skal du med de? - Kom igjen.
- Du spiser de ikke? - Jeg liker spådommene. Gjør ikke du?
Jøss, du er ikke en sånn astrologiperson, vel?
Jo, og jeg skammer meg ikke over det.
- Som en typisk Jomfru, forresten. - Ok.
Ok.
- I min familie gir vi videre til venstre. - Men det er bare oss to.
- Ok. - Vær så god.
Unnskyld, jeg har...
...et rart forhold til spådommer.
Ja, kona mi...
...ga meg en den dagen vi møttes, og det var vår greie. Ikke sant?
Vi beholdt den,
og en dag da hun var på sykehuset, fikk hun den samme spådommen.
Vi trodde det var et tegn. At ting ville ordne seg.
Med henne, med kreften, og med oss.
Så jeg skal bare være positiv?
Jeg innså ikke at de ikke alltid er positive
og at de kan tolkes på to måter.
Vel, hva stod det?
"Hellet ditt er i ferd med å snu."
Og det gjorde det.
Hun var død innen en måned.
Jeg er...
- Unnskyld. Du må ikke åpne den. - Nei da.
Ikke åpne den.
Om du bare ikke hadde gjort så jeg absolutt må åpne den.
Jeg tror den vil si noe om hvordan det går på møtet i morgen...
Nei, her. Dette er...
For sent.
Ok.
Den er blank. Selvfølgelig er den det.
Selvfølgelig er den det.
Herregud.
Du liker overnaturlige greier, du?
- Vil du vite hva det stod på min? - Nei, jeg vil ikke...
"En god venn får snart gode nyheter." Og det kan ikke tolkes på to måter.
Du lyver! Og ikke særlig bra! Du mister autorisasjonen din for det.
Typisk Vekten.
Herremin, jeg ringer barnevernsstyret og sier at du...
Jeg er flink med klientene, de føler seg trygge.
- Men jeg er ikke klienten din lenger. - Å, jeg vet det.
- Det er jobben. - Kanskje det er gode nyheter.
- Vi ses i morgen. - Ja, ha det bra. Takk.
Hei, Marisa, alt ok? Det er litt sent og...
Hva?
Lørdag.
Den eneste dagen uten total panikk.
Hei. Er du klar?
Og det var det.
- Kunne vi tatt en kaffe først? - Jeg har drukket kaffe.
Da får vi dette overstått.
Er det å komme inn på UCLA positivt eller negativt?
Begge deler.
Positivt fordi jeg ikke har kommet på noe nytt siden boken min døde,
så det er nok bra for meg til jeg vet neste steg.
Eller så er dette neste steg. Hvem går på universitet for å gjemme seg?
Negativt fordi jeg muligens drar dit for å gjemme meg.
Vet ikke hva jeg vil.
Nei, det er derfor du sa vi måtte lage listene.
Noe jeg ble med på fordi vi var fulle. Planer laget i fylla er verst.
Negativt: Forplikte meg til de neste to årene her og nå.
Du kan jo slutte.
Hvorfor begynne om jeg vet jeg skal slutte?
- Det gir ingen mening. - Men er det ikke fint
å ha en plan, et mål for de neste to årene? Er ikke det positivt?
Skrev du det?
Nei, en pengeinnsamlingsjobb er...
Vent, det er en lønnet jobb.
Ja, men du vet...
Det er ikke den samme forpliktelsen som universitetet.
Silverlake musikkonservatorium er en flott ideell skole.
og det er ikke mye negativt. Jeg ville...
...fått bruke talentet mitt, det er bra.
Jeg kunne sluttet på restauranten, fått god økonomisk støtte,
men jeg ville vært låst til en arbeidsdag fra ni til seks,
og ikke hatt tid til mye annet.
- Ja. - Takk.
Men noe annet positivt: Å jobbe for en venn. Det er bra.
Jeg kunne gitt pianotimer på si, tjent litt ekstra,
og så kunne vi fått et bedre sted enn dem vi har sett på,
som den ombygde garasjen som har tepper i taket,
beregnet på, jeg vet ikke, blodsprut?
Ok, eller så kan vi bare bli her.
Vi bor jo her alene uansett. Når var Dante hjemme sist?
Da vennen hans prøvde å skjule seg.
- Hvem? Arthur? - Ja.
Ja, litt tvilsom.
Men om vi flytter, betyr ikke det at D også må flytte?
- Han har ikke råd til husleien. - Da flytter han hjem.
Han har uansett bodd der en del.
Og vi bør kanskje tenke på hva vi vil istedenfor hva han vil.
Jeg jobber med det.
Vel...
- ...vi skal se på åtte steder i dag. - Ok.
Et trehus i Glassell Park,
en ettroms i en tidligere dyreklinikk i Atwater.
Trodde vi sa vi ikke hadde råd til bungalowen i Echo Park.
- Jeg vet det, men vi bør se på det. - Hvorfor det?
Noe å strebe etter? En felles drøm?
En felles drøm. Ok.
- Hvorfor fikk du oss til å dra hit? - Jeg vet det.
- Jeg føler det også. - Det har et piano.
- Barbarene har satt det ute, men uansett. - Det skal bort.
Flyttefolkene fikk ikke plass, de kommer tilbake.
Det har hjul. Vi kan stikke av med det.
Det er to rom, ett til oss, og ett til et studio.
Du kunne spille, og jeg tegne. Det er perfekt.
Eller så kunne vi brukt ett til alle inkassokravene vi hadde fått
fordi vi ikke har råd til å leie dette.
Vi bør skrive en søknad, tilby mindre og skrive et personlig brev.
Kjære, se deg rundt.
Alle her har solbriller de ikke har kjøpt på apoteket.
Et personlig brev funker bare om det er agenten vår
som skriver at sitcomen vår har slått an.
- Jeg kan spørre mamma. - Ja, ok.
Vi kommer aldri til å tjene nok til å gjengjelde den tjenesten.
- Jeg kan ta den jobben. - Jeg kan spørre mamma.
- Da måtte du sagt at du skal studere. - Ja.
Det er ikke så farlig? Det er bare alt vi noensinne har ønsket oss.
Ikke sant?
Vi må bare levere en søknad. Vi får det ikke, så det har ikke noe å si.
Men bare kyss meg nå, jeg tror megleren liker oss.
- Jeg ringer når jeg er ferdig med pappa. - Ok.
- Takk. - Ingen årsak.
Hvordan er Pollys hus?
- Vet ikke. Som henne. - Så...
...drømmefangere og vindbjeller og såper som ligner steiner på badet og...
...kulturelt upassende suvenirer, eller er det...?
Sjarmerende. Nei.
Varmt, selvsikkert.
Fordomsfritt.
Jeg tror jeg skal studere.
fikk du det passiv-aggressive "å" -et fra mamma, eller
fikk hun det fra deg, eller er det noe dere fant på sammen?
Det er bare en lyd munnen min lager når jeg formulerer et svar.
Så hva syns du?
Jeg trodde du ville mer, vennen. At du ville ha et stort liv.
- Jeg har et stort liv! - Du er 26 år.
Du har aldri bodd lenger enn 30 km unna foreldrene dine.
Hvor jeg bor geografisk avgjør...
Jeg vil ikke at du skal føle at du må nøye deg.
Jeg gjør ikke det, jeg tror folk må ta valg og jeg kan ikke få alt.
Du skal i det minste prøve.
Ikke sant?
- Skal du noe sted? - Å, nei. Det er nytt.
Måtte gi fra meg det gamle da jeg ble dømt.
Hallo.
Jeg har Rebecca Sherman til Eleanor O'Brien.
Å, ok.
- Hold linjen. - Pappa.
Jeg setter deg over.
Hvordan går det?
- Jeg tror jeg har noe til deg. - Hei.
- Jeg er... - Har du hørt om Lily Leeman?
Ja, forfatteren av barnebøkene om barnepiken?
Au pairen. Lily er død, datteren skriver serien nå.
Mary, illustratøren, lever fortsatt,
men hun er i slutten av 90-årene, syk.
De ser etter en ghostillustratør som kan jobbe i Marys navn.
De fleste sier nei.
Det er fast honorar, oppdragsbasert, du kan ikke si at du har gjort det.
Og det er i Connecticut, det er der Adelaide bor, datteren.
Hun har et gjestehus, men jeg må advare deg, hun er... unik.
- Også en grunn til at folk sier nei. - Det er...
Kan du si ifra i dag? Du må lage noen prøvetegninger i Cornelia-stilen.
Ok. Ja, det kan jeg gjøre.
Flott.
Jeg er i Chicago,
så ha dem ferdige innen fem din tid,
det er slutten av dagen for meg.
Ok, flott. Jeg begynner nå.
Takk.
Det var....
Vil du si hva som skjedde?
Går det bra?
Ja.
Jeg vet ikke. Hva om du har rett?
- Ja, tenk det? - Hva om du har rett?
- Hva skjedde?
Jeg må gå.
- Men ringer deg senere. Glad i deg. - Ok...
Faen.
- Hallo? - Du vil ikke tro dette. Vi fikk huset.
Huset i Echo Park, vi fikk det. Til 250 mindre enn de ba om.
Viser seg at en av eierne pleide å være musikklærer.
Da han leste e-posten, fikk vi med pianoet gratis!
Vi fikk det! Jeg ringte Kehinde. Jeg sa: "Jeg tar konservatoriejobben."
Hvor er du? Vi må feire!
Hvorfor høres du ikke glad ut?
En dag bor du kanskje
I et haglehus
Og en dag er du kanskje
I en annen verdensdel
Og en dag er du kanskje
Bak rattet på en stor bil
Og en dag er du kanskje I et vakkert hus
Med en vakker kone
Og du spør deg selv
Vel
Hvordan havnet jeg her?
Jeg kan visst ikke innse fakta
Jeg er anspent og nervøs Og jeg kan ikke slappe av
Jeg får ikke sove For senga mi brenner
Ikke rør meg Jeg er skikkelig vilter
Psykopatisk morder
Qu'est-ce que c'est
Mye bedre
Løp av sted
Og du spør deg selv
Hvordan gjør jeg dette?
Og du spør deg selv
Hvor er den store bilen?
Og du sier kanskje
Dette er ikke mitt vakre hus
Og du sier kanskje
Dette er ikke min vakre kone
Psykopatisk morder
Qu'est-ce que c'est
Mye bedre
Løp av sted
Du får i gang en samtale Du kan ikke fullføre den
Du snakker mye Men du sier ingenting
Når jeg ikke har noe å si Er munnen min lukket
Si noe én gang Hvorfor si det igjen?
- Lar dagene passere - Psykopatisk morder
La vannet holde meg nede
- Lar dagene passere - Psykopatisk morder
Vann strømmer under bakken
- Ut i det blå igjen - Psykopatisk morder
Ut i det stille vannet
- Under klippene og steinene - Psykopatisk morder
Det er vann under bakken
- Lar dagene passere - Psykopatisk morder
La vannet holde meg nede
- Lar dagene passere - Psykopatisk morder
Vann strømmer under bakken
- Ut i det blå igjen - Psykopatisk morder
Når pengene er borte
- Én gang i livet - Psykopatisk morder
- Vann strømmer - Qu'est-ce que c'est
- Slik det alltid var - Psykopatisk morder
Slik det alltid var
Gravid.
Igjen.
Ja.
En abort setter visst i gang syklusen igjen. Jeg vet ikke.
Vil du ta hendene vekk fra ansiktet?
Har jeg de foran ansiktet?
Så hva vil du gjøre?
Ikke for meg, ikke for oss, men for deg.
Jeg går på universitetet.
Og vi får en baby.
Og vi får drømmehuset vårt.
Da får vi alt.
Forsørgerkurs?
Tolv, pluss et brev fra læreren min.
Lønnsslipper?
Jeg har tolv, pluss et brev fra sjefen min hvor det står at jeg er eksemplarisk.
Men vi ser visst ulikt på det å bruke mellomrom etter punktum.
- Et mellomrom. - Det er to.
Så dette er over mellom oss.
Vel, jeg må bare omvende deg senere.
Har du ikke sovet?
Unnskyld, nei, jeg jobbet så jeg kunne ta fri i dag,
og jeg satt oppe for å finpusse uttalelsen. Hva syns du?
Jeg kom hit altfor tidlig.
Skulle latt deg sove.
Jeg hadde aldri sovet uansett. Har alltid vært sånn.
Selv da jeg var barn satt jeg alltid sent oppe
før en konsert eller opptreden.
Eller kvelden før bryllupet mitt.
Kveldene, for jeg satt oppe i seks netter,
lurte på om hun ville dukke opp. Om noen ville reise seg og protestere.
Det skjer ikke.
- Ok, jeg må høre den historien. - Ja, vel...
...én dag.
Jeg glemte nesten.
Jeg tok med noe...
...jeg tror passer deg.
"Det er ikke noe som heter flaks."
Ok, dette er snilt av deg, men...
...denne kan også tolkes på to måter.
Nettopp, og er ikke det interessant?
Da jeg først kom hit,
sa du at alle sanger var kjærlighetssanger, ulike typer kjærlighet.
Alt kan tolkes på flere måter.
Vet du hva?
Jeg så aldri sånn på det.
Nettopp.
Jeg har noe til deg også.
Denne.
For uten deg hadde jeg aldri kommet hit, så...
Vel, Dominic er her om et par timer,
så du bør kanskje gjøre deg klar, så ser jeg over brevet.
Klokken er seks
Kan jeg holde rundt deg?
Har vi snakket ferdig?
Er vi nødt?
Jeg har tenkt At det var over mellom oss
Jeg har tenkt
Må vite det sikkert
Jeg har tenkt At det var over mellom oss
Jeg har tenkt
Må vite det sikkert
Jeg har tenkt
At det var over mellom oss
Jeg har tenkt
Må vite det sikkert
Jeg har tenkt At det var over mellom oss
Jeg har tenkt
Må vite det sikkert
Nå vet jeg hva du ville ha
Men det er for sent
Prøver å male deg Med kjærlighetens farge
Men den fester seg ikke
Og jeg har tenkt At det var over mellom oss
Jeg har tenkt
Må vite det sikkert
Jeg har tenkt
At det var over mellom oss
Jeg har tenkt
Må vite det sikkert
Jeg har tenkt
At det var over mellom oss
Jeg har tenkt
Må vite det sikkert
Jeg har tenkt
At det var over mellom oss
Jeg har tenkt
Må vite det sikkert
Jeg har tenkt At det var over mellom oss
Er det ok?
- Ja. - Mangler det noe?
- Nei, det er ferdig. - Ok, bra.
Så du kler deg sånn nå?
Den nye jobben er fancy.
Forliksmøtet er om noen timer, så...
- Å, faen. Er du klar? - Ja da.
Du vet, jeg skal sitte i et rom,
høre på folk som sier hvorfor jeg kan eller ikke kan være min sønns far,
og prøve å ikke slå noen.
Du er bare på prøve.
Som jeg var.
Sitt i det rommet...
...og vis at du er faren hans...
...og gå videre med livet.
Trodde du slapp ut i dag.
Politiet kom...
Spurte hvem som angrep meg.
Sier jeg det, innrømmer jeg at jeg er i en gjeng.
Og da kan jeg bli bura inne igjen. Betyr ikke noe at jeg er offeret.
Det er brudd på prøvetiden.
Kanskje jeg ikke var klar.
- D, hør her. - Kanskje jeg bør...
Kanskje jeg bør sitte inne.
Det var det de mente da de sa...
...at de har det bedre inne,
- de vet de ikke er klare. - Nei, det stemmer ikke.
Var jeg klar, hadde jeg holdt meg borte fra gjengen.
Og klart å gi slipp på Dee uten...
Uten å tro at jeg hadde rett på henne.
Og ikke brydd meg så mye om hva folk tenkte om meg.
Jeg hadde brydd meg mer om hva jeg syns om meg selv.
Ja, men hvem klarer det?
Du.
Du er Sam.
Du får det vi ikke får.
Et hus i utkanten av byen...
Drømmejenta.
Jeg ender opp...
...uten noe sånt.
Nei, du har ikke endt opp ennå, Primo.
Man kan ikke gå to veier samtidig. Man må velge.
Og Barry er det viktigste for meg.
Sønnen trenger at du følger drømmen din.
Vil du ikke at han skal tro han kan følge sine?
Hvordan kan jeg tro på mine?
Få nevøen min tilbake.
Og la ham fortsette å drømme.
Kanskje du kan si at faren hans vil bli berømt en dag.
Si det til ham selv, ok?
Ja, det skal jeg gjøre.
Det skal jeg.
Jeg må møte advokaten min. Kommer innom i kveld.
Greit.
Du har møtt alle kravene fra Barnevernet.
Du har tatt forsørgerkurs, går i terapi, du har møtt på alle samvær med Barry.
Barnevernet har ingen grunn til å betvile foreldreretten din.
Så hva skjer i ettermiddag?
Vi møtes der, du, jeg, svigermoren din, tilsynsføreren, Barnevernets advokater.
Du har gjort ditt, nå må jeg gjøre mitt.
Jeg legger det frem som at du er det beste valget for Barry.
Du trenger ikke å legge frem noe, det er sannheten.
- Sam... - Det er greit.
Jeg forstår. Det er et begrep vi bruker.
Betyr bare at jeg viser dem at du har gjort endringer
i hvordan du oppdrar Barry. Hovedsakelig at fetteren din er borte.
Han er ikke borte.
Han flytter hit igjen.
At Dante flyttet ut er viktig for at Sam skal få Barry tilbake.
Det viser at den største faren er under kontroll.
Jeg har kontroll på det.
Jeg skal ta meg av sønnen min hjemme.
Politiet etterforsker Dantes overfall som gjengrelatert.
Tilknytningen hans er dokumentert.
Slik de ser det, har han ikke dummet seg ut én gang,
- han er vaneforbryter. - Han gjorde ikke noe galt.
Ikke da og ikke nå.
Han kommer hjem igjen.
Vi kan få huseieren til å bytte låser.
Om bare godkjente forsørgere har nøkler, så kanskje.
Det er ikke ideelt, men det kan fungere.
- Eller... - Eller?
Er det et eller?
Margot har fått en jobb.
- Hvordan vet du det? - Stella fikk høre det.
Jeg skulle si det senere, men her.
Se på det.
Hun har blitt tilbudt en miniserie på HBO.
- Hun har ikke takket ja. - Hun kan ikke si at hun vil ha Barry,
og så vurdere en jobb hun vet hun ikke kan ta.
Hjelper det å tvinge Margot til å velge mellom Barry og jobb?
Det er ikke dårlig. La meg ringe og få dette bekreftet.
Vi sees hos Barnevernet kl. 16.
Trodde dette ville gjøre deg glad.
Ja, det er noe jeg...
...ventet med å si til i dag, men...
Om du vet om Margot, vet nok hun om meg også.
Vet hva om deg?
Telefonen i går?
Det var Marisa fra plateselskapet jeg spilte for, hun ga meg jobben.
- Jeg vet hvem Marisa er. - Hun er i Santigolds team, det er...
Jeg kjenner til Santigold. Nå vet jeg hvor lite du vet om meg.
Nei, unnskyld. De spilte låtene mine for henne, og hun likte dem.
Hva?
Går møtet bra, vil hun at jeg bidrar på albumet hennes,
men hun skal på turné i et år, så jeg må bli med.
Ok, tenk på det du nettopp sa i et øyeblikk.
En artist du liker vil jobbe med deg.
Kjenn på det.
Men jeg kan ikke si at Margot ikke kan ta en jobb utenbys
og så bare: "Det kan jeg."
Nei. Den som vinner Barry i dag, kan ikke forlate staten.
Men uansett vil det bli bestemt for deg. For begge.
Gud, jeg hadde takket nei til jobben på sekundet
om jeg visste at jeg fikk ham tilbake.
Gud, jeg vil bare...
...sovne til snorkingen hans.
Skjønner du?
Jeg vil snuble over skoene hans.
Lure på om vi har nok melk.
Bekymre meg for om han lærer nok på skolen, utover å finne en Snorlax.
Hei...
- ...du er der senere, ikke sant? - På kontoret mitt, ja.
Nei...
Vil du være der...
...for meg?
Det er jeg alltid.
Hei, Sam, Annette.
- Pappa! - Hei, skjer'a, småen! Å, jøss.
Hva skjer med håret ditt?
Vi må se til at bestemor har alt hun trenger.
- Bestemor har kontroll. - Jeg skulle ta ham med til frisøren nå.
Jaha? Hvor?
- Et bra sted. - Et svart sted?
Vi har kontroll.
- Slutt å krangle. - Vi krangler ikke.
- Når kan jeg dra hjem? - Jeg vet ikke.
- Skal vi gå inn? - Kan jeg få et minutt med...
Barry, bet du meg?
- Nei. - Barry?
- Det var vondt. - Jeg vil hjem nå!
- Du kan kanskje det. - Nei, ikke med deg! Jeg vil hjem!
- Vi er klare. - Barry, bestemor og pappa
skal gå og snakke sammen nå, ok?
Hvorfor kan jeg ikke dra hjem? Alt var bra hjemme!
Jeg vil hjem!
Ok.
Et forliksmøte er siste skritt før en rettssak
hvor du kan miste foreldreretten helt.
Vi er her nå for å forhindre at det skal bli vurdert.
Vi begynner med jobbsituasjonen din, Mr. Hughes.
Sam har fått en heltidsstilling som sjefsassistent
for en direktør i musikkfirmaet.
Jeg har brev fra sjefen og HR om arbeidsevnen hans,
som er, i deres ord, eksemplarisk.
Så du beholder jobben istedenfor å dra på turné?
Hvilken turné?
I går fikk Sam tilbud om å dra på turné med en berømt musiker.
En jobb han har ønsket seg siden han møtte min datter for ni år siden.
Spionerer du på meg?
Advokatene mine gjør jobben sin.
Jeg er ikke på turné, er jeg? Jeg er her og tar ansvar for sønnen min.
Ved å gi opp det du alltid har ønsket, igjen og igjen, når du ikke må.
Barry er trygg.
Han er lykkelig og med folk som er glade i ham.
Han vil få alle muligheter. Bør ikke du ta din, Sam?
Skal du takke nei til HBO-serien om du får beholde ham?
Ja, jeg vet om det også.
Eller skal Lourdes oppdra ham, slik hun oppdro Eleanor?
Jeg takker nei til den jobben om jeg får beholde Barry.
Så det er greit om du ikke oppnår drømmene dine?
Jeg har oppnådd mine.
Du har fortsatt tid.
Hvorfor tror du de er mine uten ham hos meg?
Jeg kommer meg nesten ikke opp om morgenen.
Jeg vet at du er likedan.
Jeg... ser henne.
Når jeg våkner, når jeg sovner, når jeg ser på deg.
Jeg vet du ser henne når du ser på meg.
Jeg kan ikke oppnå drømmene mine igjen. Ikke egentlig.
Jeg vil bare ha ungen min.
Han er den eneste drømmen jeg har igjen.
Dette hadde ikke skjedd om du hadde tatt imot tilbudet mitt om hjelp.
Hva forteller det sønnen min? At faren hans ikke kan forsørge ham?
At du elsker ham nok til å gjøre det du må for ham.
- Jeg kan forsørge Barry. - Det er ting du ikke kan gi ham.
Verden ser ikke på deg på samme måte som den ser på ham.
Jeg vet at du er glad i ham,
men det fins en realitet som du ikke kan fikse med penger.
At jeg ikke er svart.
Men du er en som ignorerte opphavet sitt i tiår.
- Mr. Hughes... - Beklager, men det er en realitet.
Du syns det er greit at han bor ved siden av gjengmedlemmer
- for å være nær opphavet sitt. - Nei.
Bor Dante fortsatt ved siden av?
Ja, men vi har en plan...
Vi fikk en erklæring fra Mr. Mendozas tilsynsfører
like før dette møtet om at han skal tilbake i fengsel
- og fullføre soningen. - Vent.
Sam, hva betyr dette?
Beklager, kan vi...
Kan vi...
Hva skjedde?
Er det over alt?
- Visste du om Dante? - Hva da?
- Jeg henter ham kl. 17... - Han skal inn igjen.
- Han skal fullføre soningen. - Hva?
Hva sa du til ham? Jeg vet du møtte ham i morges.
Jeg sa at det går bra at han kommer tilbake.
- Vi hadde en plan. Jeg ba ikke om dette. - Så hvor fikk han ideen fra?
Sam!
Du er så opptatt av at han må være snill mot deg,
- når hadde du tenkt å være snill mot ham? - Annette.
- Sjekk Eleanors rom.
Han lekte med malingen forrige uke.
- Margot? - Nei, han er i huset et sted.
Vi finner ham, ok?
Han... Hun lagde mat til ham etter frisørtimen,
- han var ikke på rommet, men jeg vet at... - Margot.
Sam, han har rømt.
De trenger fødsels- og personnummer.
- Jeg betaler deg tilbake. - Vi dropper den dansen.
Hvor skulle du?
Jeg prøvde å ta med dama mi på tur i ferien.
- Hun vet at du ikke har råd. - Jeg sa jeg brukte poeng.
Synd de ikke var dine. Ring i morgen for å få rettsmøtedatoen.
Jeg er kjent med prosessen.
Hva slags poeng var det?
Medlemskap i automobilforbundet, de utløper om få dager.
- Ingen hadde merket det. - Noen merket det?
Ja, en av kollegaene mine. Pokker. Hvorfor er det så fjernt for oss?
Ikke for meg.
Jeg er ikke som deg, Frank.
Jeg trodde ikke jeg fortjente alt da jeg vokste opp.
Ok.
Kom igjen.
- Nå får vi deg hjem. - Gjør meg en tjeneste. Ikke...
- ...si noe til henne. Jeg finner på noe. - Hvem av de snakker vi om?
Jeg vil ikke at Nellie skal vite noe.
Ikke når hun er så nær å få det hun vil ha, ok?
Universitetet?
Universitetet? Nei, jobben.
Jobbtilbudet.
Hva betyr "å", Frank?
Det er visst lyden jeg lager. Kan du kjøre meg hjem?
Til Polly?
Ok, kom igjen.
Hva gjør du hjemme?
Hei. Research, på en måte.
- Herregud. - Se.
- Har ikke lest disse siden du var seks. - Nei.
- Hvor fant du dem? - I skapet.
- Herregud. - Så vilt, tegningene begynte så åpne,
mindre bokstavelige enn senere, men jeg visste ingenting.
Jeg var så ung, visste ikke hvor vakre de var.
- Er de ikke vakre? - De var favorittene dine.
- Du tegnet henne hele tiden. - Gjorde jeg?
Hva er det?
Jeg vet ikke. Jeg føler bare at...
...hver gang noe faller på plass, dukker noe annet opp ut av det blå,
og jeg vet ikke hvor det passer inn...
Jeg vet ikke hvordan jeg kan gjøre alt, og jeg vil gjøre alt.
Handler det om universitetet?
Ja, delvis, men jeg syns ikke det er en dårlig idé lenger.
Jeg forstår hvorfor du ville det.
Men når jeg tenker på de neste årene av livet mitt,
er det så mange...
...forskjellige ting jeg vil gjøre...
Jeg vet ikke hvordan jeg skal vite hva jeg skal prøve å oppnå...
...her og nå.
Bestemoren din pleide å si noe.
Det var det eneste hun sa på spansk til meg. Det var...
Hubo más tiempo que vida."
"Hubo más?"
- Det går ikke. - Var det feil?
Hay. Hay más.
Hay más, ja.
Det betyr:
"Man har mer tid enn liv."
Tiden går videre, men ikke livet, og en dag er vi ikke lenger her,
så hva vil du akkurat nå?
Akkurat.
Hva vil gjøre deg tilfreds akkurat nå?
Jeg prøver å velge basert på det, men det er ikke alltid mulig.
Nei.
Handler dette om boken din?
Boken er død. Noen har gjort noe lignende.
- Hvordan er det mulig? - Jeg vet det!
Den var bare din.
Jeg antar at i 2012 betyr "lignende" "helt lik".
Jeg vet ikke.
Har du lest den?
Jeg fikk aldri sagt det, du var så sint på meg da.
Men ja, jeg leste den.
Og den var vakker.
Og den føltes...
...betydningsfull.
Det ble feil.
Den er betydningsfull.
Den fins fortsatt.
Hva er klokka?
Nesten fem, tror jeg.
Hva gjør du alt dette for?
SAM: KAN DU MØTE MEG I HUSET VÅRT?
Sam?
En dag
Skal vi bygge et hjem På en bakketopp
Du og jeg
Skinnende og nytt
En hytte med plass til to
Og vi vil like å bli kalt
De som bor på bakketoppen
En dag
Legger vi kanskje til et rom eller to
En ting eller to
Vi forandrer ting
Slik alle familier gjør
Men vi vil alltid bli kalt
De som bor på bakketoppen
Fra vår veranda vil vi se
Grønne enger
En utsikt Som ønsker å bli sett
- Hvor er han? - Lekehuset i hagen.
- Takk for at du ringte. - Og når ungene blir voksne og drar
Syv, åtte, ni, ti.
Sitter vi og stirrer på den samme utsikten
Bare oss to
Nellie og Sam
Som pleide å være Jack og Jill
De som likte å bli kalt
Det de alltid har blitt kalt
De som bor på bakketoppen.
Elleve, tolv, tretten,
fjorten, femte, seksten...
Bar...
- ...hvordan kom du deg hit? - Jeg teller og det funker ikke.
Jeg føler meg ikke bedre. Jeg dro hjem...
...men føler meg ikke bedre.
Jeg vet det.
Nei, du gjør ikke det.
Jo, jeg gjør det, småen.
Syv, åtte, ni...
Ni, ti...
...elleve...
- ...tolv... - Hvorfor teller du med meg?
Fordi ungen min rømte.
Og det var skummelt.
Jeg var redd han skulle skade seg.
Og så ble jeg lei meg.
Bestemor også.
Vi ble veldig lei oss, så kanskje det hjelper hvis alle teller.
Jeg dro hjem, det er ikke å rømme.
Men vi bor ikke her lenger.
Mamma gjør det.
Du sa at mamma alltid ville være her for oss...
...men jeg ser henne ikke lenger.
Jeg husker ikke engang hvordan lillefingerlåsen var.
Når hun holdt hånden min og låste den fast med lillefingeren?
Her.
Sånn?
Kom hit.
Jeg dro hjem, jeg prøvde å huske...
Men jeg kan ikke.
Jeg husker ikke hvordan hun høres ut engang.
Hvorfor husker jeg ikke det?
Hei, kompis. Bar.
Du må ikke huske hvordan hun ser ut eller høres ut for å huske henne.
Du må bare huske hvordan hun får deg til å føle deg.
For det forsvinner ikke, det blir bare større.
- Herregud! Hva gjør du? - En dag.
Jeg vet om jobbtilbudet.
- Jeg skulle fortelle deg om det. - Kanskje.
Hvorfor skulle du takke nei til det?
Det er på andre siden av landet, og dårlig betalt.
Vi hadde feiret jul hver for oss,
jeg er gravid, kunsten er ikke engang i mitt navn.
Se rundt deg, kjære. Se på oss.
Se på hva vi bygger.
- Jeg vil ikke gå glipp av det. - Jeg skal ikke noe sted.
Og dette er bare et hus.
Det vil være her, men den muligheten...
Ja, men man må ta valg, man kan ikke få alt.
Nei, man kan ikke det, men man trenger fortsatt nok.
Vi trenger bare nok.
Heller enn å se drømmene våre dø
som foreldrene våre som prøvde å oppnå for mye på en gang,
kan vi vel bare prøve å oppnå nok?
Vi finner ut hva som er mulig og går for det med alt vi har.
- Men ulike byer, ulike virkeligheter. - Nei, én virkelighet.
Vi bare bytter på.
Jeg drømmer, du venter.
Jeg tar konservatoriejobben,
jeg skal spare, og vi skal få dette huset...
...en dag.
Det blir bare...
...en drøm en stund. En felles drøm.
Alt vi trenger for å være lykkelige, er nok,
og El, du og jeg...
...vi er nok.
De gjenopptar forliksmøtet i morgen.
Annette passer på Barry på Joannas kontor denne gangen.
Ok.
Margot, vi kan ikke fortsette sånn.
Jeg vet det.
Vi kan ikke kjempe for å finne ut hvem som er best...
...når sannheten er...
...at han trenger begge.
Hvordan ville det se ut?
Vi gir begge avkall på muligheter,
deler ham, to skoler, du hater det jeg kan gi ham,
- jeg hater det du ikke kan gi ham? - Jeg vet ikke.
Kanskje vi slutter å tenke at vi må velge.
Og samarbeider til vi løser det?
Jeg trenger din hjelp.
Beklager at jeg ikke har sagt det før.
Og jeg trenger din.
Fordi du kan gi ham ting jeg ikke kan gi ham, og...
...fordi jeg savner henne.
Kan du ikke bli med hjem i kveld?
Vi kan sette opp en plan og ta den med til Barnevernet i morgen,
og om advokatene mine liker den, er det kanskje...
...en start.
Jeg pleide å tenke at alle sanger er kjærlighetssanger.
Men ikke nå lenger.
Nå tenker jeg bare på hvorfor.
De er kjærlighetssanger. Trykker du på shuffle nå,
er sangen som spilles om en slags kjærlighet,
men hvorfor er det sånn?
Hvorfor synger vi om kjærlighet hele tiden i alle dens varianter?
Er vi håpløse romantikere?
Er vi fantasiløse? Er vi besatt?
Eller er det bare fordi ingen setter seg ved et piano
eller tar opp gitaren for å føle?
Vi gjør det fordi vi ikke kan slutte å føle, og vi må få det ut.
Skriv sangene dine.
Den følelsen bor i oss alle,
om vi er unge eller gamle eller rike eller fattige.
Vi ser ulike ut, vi snakker ikke samme språk,
vi opplever ikke samme øyeblikk på samme måte.
Men alle elsker.
Hver og en av oss, og vi er elsket.
Det handler ikke om at alle sanger er kjærlighetssanger.
Det er hvorfor.
For hva kan man synge om uten kjærlighet?
Det er alt som betyr noe. Det er alt.
Ha det, kompis. Vær snill.
Takk.
Kos deg.
Denne er til deg.
Jeg trenger den ikke.
HELLET DITT ER I FERD MED Å SNU
Jeg har sykt déjà vu nå.
- Eller så er jeg trist fordi du drar. - Jeg kommer tilbake.
- Jeg har hele mars med han her. - Og jeg skal passe godt på ham til da.
Så syng.
Syng når du er trist, syng av glede, syng med tro, men syng.
Åpn munnen din og slipp sangen ut.
Jeg tar denne.
Greit.
- Ha det, folkens. - Ha det.
For vi har alle et soundtrack.
Det er like unikt som fingeravtrykk.
Det definerer hvem vi er,
og det forteller historien om alle vi har elsket, og mistet...
...og håper å elske igjen.
Ja da.
Ok, så det er helt klart en greie,
- at alle har sitt soundtrack. - Ja.
Hva er på ditt?
Jeg vil ikke kaste bort tiden din med mitt.
Gjør det! Det er derfor du er her.
- Hvordan skal vi ellers bli kjent? - Ok.
- Greit. - Spill noe for meg.
Men du må si
hva hver sang betyr for deg.
Ok.
Hvor begynner jeg?
Første låt.
Greit.
Har den et navn?
Ja.
"Nellie og Sam."
Ok. Spill den.
Tekst: Anette Aardal